SubsMania.com
БЕРЛИН ГЕРМАНИЯ
Не ме събуди.
Спеше. - Остави ме да спя защото..
се страхуваш да закусиш с мен.
Сварих ти яйце, виждаш ли? Нямаше да го правя, ако не исках да те видя.
Чай или кафе?
Някоя, оставала ли е толкова дълго, че да разбере какво става в главата ти?
Какво ще правиш тази вечер?
Ще се видя с дъщеря ми.
Дъщеря ти? Ни си ми казвал за това?
Така ли?
Беше в чужбина за една година.
Пи ли чай?
Тръгвам!
Да прекараш добре с дъщеря ти.
Билетите моля.
Билети!
Билети.
Билетите моля.
1958 НЕУСТАНТ ЗАПАДНА ГЕРМАНИЯ
Ти!
Краката ти. Краката ти.
Ти, хлапе.
Ставай, ставай.
Всичко е наред.
Къде живееш?
Спри тук.
Ще се оправи. Благодаря.
Чао.
Пази се.
Тревожа се за него. Изглеждаше зле.
Казва, че няма нужда от лекар. - Има.
Не се нуждая от лекар. - Добре.
Питър!
Няма да спорим за това.
Припомни ми, на колко години си?
Майкъл е 15.
Скарлатина.
Ще си на легло за няколко месеца.
Пълна изолация.
Емили, дръпни се на далеч.
Емили!
Как се чувстваш?
По-добре. Исках да кажа,
деня в които се разболях, една жена ми помогна.
Помогна ти?
Да, доведе ме у дома.
Имаш ли й адреса?
Да? - Да.
Донесох тези цветя, за да Ви благодаря.
Остави ги там, на мивката.
Щях да дойда по-рано, но бях на креват за 3 месеца.
Изглеждаш по-добре сега. - Да. Благодаря.
Винаги ли си бил слаб? - Не. Не съм боледувал до сега.
Беше невероятно скучно. Нямаше какво да правя.
Не ме интересуваше, дори и четенето.
Благодаря Ви отново.
Чакай. Ще походя с теб. Трябва да отида на работа.
Чакай ме в коридора докато се преоблека.
Има други 2 кофи долу. Напълни ги и донеси горе.
Изглеждаш смешно. Погледни се, хлапе.
Не можеш да се прибереш така вкъщи.
Свали си дрехите. Ще ти приготвя банята.
Винаги ли се къпеш с панталоните?
Добре, няма да гледам.
Ще ти донеса кърпа.
Значи за това се върна.
Ти си толкова красива.
За какво говориш?
Погледни ме хлапе.
Бавно. Бавно.
Обезпокой майка си.
Колко пъти? Казах извинявай!
Какво се уплаши. - Изгубих се, това е всичко.
За това закъснях. Може ли още?
Как може да се загубиш в собственият си град?
Исках да отида до замъка и се озовах в Ботцери.
Това е в противоположна посока. - Не е твоя работа.
Лъже.
Не лъже. Майкъл никога не лъже.
Татко, реших го. Искам да се върна утре в училище.
Лекарят каза, че имаш нужда от 3 седмици още.
Ще отида.
Така ли? - Да.
Не толкова бързо.
Всичко е наред. Направи го отново.
Как се казваш?
Какво? - Името ти.
Защо искаш да знаеш?
Идвал съм тук 3 пъти.
Искам да знам името ти. Какво лошо има?
Нищо, хлапе. Няма нищо лошо.
Казвам се Хана.
Много си подозрителна.
Как е твоето име, момче? - Майкъл.
Майкъл?
Значи съм с Майкъл.
Хана.
Тайните са централна тема в Западната литература.
Може да се каже, че цялата идея за героят
се определят от хора, които пазят точно определена информация.
И по различни причини,
понякога сприхави, понякога учтиви,
са решени да не ги разкриват.
Не си ми казвал какво учиш.
Какво уча?
В училище.
Учиш ли езици?
Да.
Какви езици?
Латински.
Кажи нещо на латински.
Прекрасно е.
Искаш ли гръцки?
Прекрасно е.
Как го каза?
От къде знаеш, когато нямаш представа какво значи?
Какво изучаваш по немски?
Уча една театрална пиеса.
Чували ли си я?
Можеш да го прочетеш.
Предпочитам да те слушам.
Добре.
Начало, сцена първа.
Местоположение: една от стаите на принца.
Принца.
Изглежда добро.
Продължавай.
Оплаквания. Нищо освен оплаквания.
За Бога, няма ли нищо друго в живота, освен работа?
Само си представи, хората наистина ни завиждат.
Ти си добър в това, нали?
Добър в какво?
В четенето.
Какво е смешно?
Не вярвах, че съм добър в нещо.
Какво правиш? Какво е това?
Защо се държеше, като че не ме познаваш?
Ти се правеше. Видя, че съм в първия вагон.
Защо тогава седна във втория? - Какво си мислеше, че направих?
Защо, по дяволите, бях там? - От къде да знам?
Работих до сега. Имам нужда от душ.
И искам да бъда сама. Можеш ли да си вървиш, моля те?
Не исках да те нервирам.
Нямаш силата да го направиш.
Нямаш достатъчно значение за мен, за да ме притесниш.
Не знам какво да кажа.
Никога не съм бил с някоя.
Заедно сме 4 седмици.
Не мога да живея без теб.
Не мога. И това ще ме убие.
Седнах във втория вагон, защото мислех, че искаш да ме целунеш.
Не можем да правим любов в трамвая!
Вярно ли е, това което каза?
Че нямам значение за теб?
Извини ме?
Обичаш ли ме?
Имаш ли книга? - Да, имам.
Сутринта взех една с мен.
Коя е?
Омировата Одисея. Това е задачата ми.
Ще променим реда нещата.
Почети ми първото. След това ще правим любов.
Одисея на Омир.
Каква е Одисея?
Това е пътуване. Разказва за едно пътуване.
Добре.
Пей за моя съпруг, муза. Мъжа на науките,
и се отдалечава от пътя си след като научи изкуството на Троя.
Ела тук.
Натисни ръцете й на устните му. Беше мъртъв.
Премина от другата страна.
Появи се на едно място, където намери малък отвор,
голям колкото една спалня.
Всичко наоколо в лозя, и видя един мъж да спи там.
И кой би повярвал, беше стария Джим.
Мисля, че можем да стигнем до рая
Лейди Цатерли, усети голото му тяло върху нея.
За момент стоеше неподвижен върху нея.
Това е отвратително.
Откъде го взе?
Взех го на заем от един в училище.
Трябва да се срамуваш.
Продължавай.
Хиляди мълнии... Това е вода.
Какво очакваше да бъде? - Уиски.
Уиски, по дяволите, уиски.
Уиски?
Стига, не говориш сериозно.
Достатъчно за днес хлапе.
Чудех се, можеш ли да вземеш почивен ден?
Може да пътуваме.
Какво пътуване?
На почивка с велосипед. За два дни.
Взех една книга. Виж.
Какво мислиш?
Мисля, че ти харесва да планираш, нали?
Не съм уплашен.
Не се страхувам за нищо.
Колкото повече страдам,
толкова, по се смея.
Рискът просто увеличава любовта ми.
Защото я обостря, и й дава вкус.
Ще бъда единственият, който да се нуждаеш.
Ще живееш живота по-красив, от преди.
Рая ще се върне, ще те погледне, и ще каже:
Само едно нещо може да те изпълни така.
И това нещо е любовта.
Здравейте. - Здравейте.
Извинете ме. - Здравейте.
Знаете ли какво искате?
Какво ще вземеш?
Поръчай ти. Аз ще взема каквото и ти.
Добре.
Две картофени салати и две бири, ако обичате.
Благодаря. - Благодаря.
Надявам се, майка Ви да е доволна.
Благодаря. Много й хареса обяда.
Хайде.
Тук. Нека ти покажа къде отиваме.
Няма значение, хлапе.
Не искам да знам.
Какво правиш? Пиша един стих. За теб.
Мога ли да го чуя? - Не е готово.
Ще ти го прочете някой ден.
Добро утро, Хенри. - Добро утро г-н Берг.
Имате дело в 306. - Благодаря ти.
Майкъл добре ли си? - Чудесно.
Трябва да побързаш. Знаеш какъв е.
Успех.
Моля изправете се.
Моля, седнете.
Защитата моля.
Идват.
Здравей. - Здрасти.
-Какво ти каза? - Добро утро дами.
Господа, поздравете новите студенти и бъдете любезни с тях.
Седнете. - Здравей.
Казвам се Софи. - Майкъл.
Одисея. Извъдете книгите си.
Всички вярват, че темата на Омир, е завръщане у дома,
но в действителност, е книгата за едно пътуване.
Къщата в действителност е едно мечтано място.
Берг, не искам да те притеснявам, но се има предвид, че изучаваме Омир,
а не Софи.
Прекрасно е, нали?
Прекрасно. Ще е перфектното лято.
Защо си тръгваш рано? - Винаги тръгва рано.
Трябва да отидеш някъде ли?
Ще се видим утре.
Съжалявам, че закъснях.
Забавих се в училище.
Имам нова книга.
Дамата с малкото кученце.
От Антон Чехов.
Темата е едно ново лице, която се появява на разходката.
Една г-жа с малко кученце.
Смитц, един момент, моля.
Прочетох докладите за теб.
Всеки един. Отлична работа.
Ще работиш в офиса. Получи повишение.
Поздравления.
Да се махаме оттук! Хайде!
Майкъл. Тръгваме. Хайде!
Хайде, Майкъл. - Това е изненада за рожденият ти ден.
Хайде. Какво има?
Съжалявам, наистина. - Помислихме, че ще ти хареса.
Имаме бира. Ще ходим на танци.
Обещах на някого.
Майкъл, моля те.
Ти, ти си отражение на звездите и светлината
която осветява брега на реката.
Хлапе, хлапе.
Какво? - Спри.
Какво има сега?
Нищо.
Знаеш ли... Никога не питаш.
Никога не си направи труда да попиташ как съм.
Никога не си казвал.
Случайно е рожденият ми ден.
Това е рожденият ми ден. Това е всичко.
Никога не ме попита, кога е! - Какво, искаш скандал ли хлапе?
Не искам скандал! Какво става с теб?
Какво ти пука на теб?
Всичко е по твоите правила. Всичко.
Каквото искаш ти. Винаги това, което искаш.
Приятелите ми, правя купон. - Тогава защо си тук?
Върни се на партито ти. Това ли искаш?
Винаги аз се извинявам. - Не е нужно да се извиняваш.
Никой не трябва да се извинява.
Война и мир, момче.
Сега трябва да се върнеш при приятелите си.
Бързо! Бързо!
Добре ли си?
Той е.
Добре.
Сложи нещо за ядене на детето.
Мисля, че всички знаехме, че ще върнеш накрая.
Г-н Берг? 8 часа е.
Дъщеря Ви.
Благодаря.
Джулия!
Не съм те оставил да чакаш?
Дойдох рано. - Добре дошла.
Е, как го реши?
Не знам.
Радвам се, че се върнах в Берлин, предполагам.
Видя ли майка ти?
Исках да се махна. Това е всичко.
Бях в Париж но не можеше да бъда навсякъде.
Далеч от родителите си.
Знам, че бях труден.
Не винаги бях откровен с теб.
Не се откриваме на никой.
Знаех, че си затворен човек.
Знаеш ли... винаги си мислех, че аз съм виновна.
Джулия...
Колко си грешала.
До скоро. - До скоро.
Лека нощ, татко. - Лека нощ, Джулия.
Тези от вас искат да участват в семинара да останат в стаята,
Професор Рос ще е тук след минути.
ФАКУЛТЕТ ХАЙДЕЛБЕРГ
Така... изглежда, че сме сравнително малка група,
малка, но избрана група.
Очевидно е, че ще уникален семинар.
Започваме със списъка на това, което трябва да прочете, господа.
Карл Джеспер. - Дами.
Въпросът за немски вина.
Ето къде си бил. - Да.
Влез.
Приемаш на сериозно Рос. - Не знам.
Ти си сериозно момче. - Така ме наричат.
А ти? Сериозна ли си?
Сигурен ли си, че ще работиш цяла нощ?
Да.
Но няма да работя всяка нощ.
Ще се видим утре.
Имаш ли нужда от помощ?
На зад.
Защо е полицията тук? - Тревожат се за демонстрантите.
За привържениците или за опозицията? - И за двете.
Това е цирк.
Изправете се всички!
Всички фотографи да напуснат.
Започва селото. Моля, седнете.
Първото нещо, което ще направя е да разглеждам вината на всеки обвиняем.
Ще има разногласия за това, че няма причина
подсъдимите да останат в затвора,
докато не излезе решението на съда.
Ще разгледам случаите един по един.
Искаш ли химикалка? - Имам.
Хана Смитц.
Вашето име Хана Смитц ли е?
Да.
Може ли да говорите по-силно, моля?
Името ми е Хана Смитц. - Благодаря.
Родена сте на 21 октомври 1922? - Да.
В Хамерстант. И сега сте на 43 години?
Да.
Били сте в СС през 1943 г..
Да.
Какъв бе повода да се запишете?
Работели сте в завода Симон по това време?
Да.
На скоро са Ви били повишили, защо предпочетохте да сте в СС?
Възразявам. Ще променя въпроса.
Опитвам се да определя дали е била в СС доброволно.
На свободна воля.
Чух, че имало работа.
Продължете.
Работех в Симон когато чух че СС набират хора.
Знаехте ли какъв вид работа ще искат да вършите?
Търсеха за пазачи.
Кандидатствах за работата.
И първо сте била в Аушвиц. - Да.
До 1944.
След това се премествате в по-малък лагер, близо до Кракау.
Да. - Добре ли си?
Помогнала сте да се придвижат.. - Да.
затворниците, в зимата на 1944 г. в така наречените походи на смъртта.
Е, какво мислиш? - Не знам.
Не беше точно това, което очаквах.
Не беше? По кой начин? Какво очакваше?
Аз го намерих за невероятно.
Невероятно? Защо? Защо го намираш за невероятно?
Защо става дума за правосъдие.
Обществото повярва, че е водено от нещото, което наричаме етика.
Но не. Управлява от нещото, което наричаме закон.
Не си виновен за нещо, просто защото работиш в Аушвиц.
8000 човека са работили в. Аушвиц
Само 19 са били осъдени, и само 6 за убийство
да за докажеш убийство, трябват доказателства за намерението.
Това казва закона.
Въпросът не е кога, дали е грешка, но дали е законно.
И не по нашите закони.
Не.
Но по законите на онази епоха.
Но не е това... - Какво?
Ограничено мислене. - Да, законът е ограничен.
От друга страна, подозирам, че хората убили други хора,
са знаели, че това е грешно.
Мис Смитц.
Познавате ли тази книга?
Да.
Час от нея вече е четене в съда.
Написана е от една от оцелелите.
За един затворник, който оцелява. Илава Мафен.
Бил е в лагера, когато е бил дете, не е ли така?
Бил е с майка си. - Да.
Книгата описва, един процес на подбор.
Всеки месец, в края на месеца, 60 затворници са избирани,
събирали са ги за да напуснат лагера и да се завърнат в Аушвиц.
Вярно е, нали?
Да, точно така.
Досега, всеки един от обвиняемите го отричаше,
най-вече, че са участвали в това.
Ще попитам вас, участвахте ли?
Да.
Значи помагахте да направят избор?
Да. - Признавате ли това?
Тогава.. ми кажете, как е ставал този избор?
Бяхме 6 пазача, и решихме, всеки един от нас да избере 10 човека.
Така го направехме, всеки месец.
Всички избирахме 10.
Казвате, че обвиняемите са участвали в процеса?
Всички участвахме.
Въпреки, че отричат?
Не е ли по-лесно да кажете, че всички са участвали
от колкото да кажете, че само вие, сте били, г-це Смитц?
Не осъзнавате ли, че пращате тези жени на смърт?
Да, но имахме новодошли. Нови жени
пристигаха постоянно, така че трябваше..
трябваше да се направи място за новите.
Не съм сигурен, че разбирахте. - Не можахме да ги държим всички.
Нямаше място. - Не.
Но това, което казвам... Нека променя въпроса.
За да освободите място, избирахте жените и казвахте:
Ти, ти и ти трябва да отидете обратно за да умрете.
Вие какво бихте направил?
Не е трябвало да отида в Симонс?
Трябва да изглеждаш смела.
Г-жа Мадер е готова за вас..
Отивай, давай.
Къде е Майкъл? - Не знам.
В книгата Ви, описвате процеса на подбор.
Да.
Карали са те да работиш, и когато вече не си била полезна за тях,
са те изпрати обратно в Аушвиц за да бъдеш убита.
Тук ли са всички, които правеха подбора?
Да.
Трябва да ги идентифицирате.
Можете ли, да ги посочите?
Тази.
И тази.
Тя.
И тя.
Тя.
И тази.
Благодаря. Моля, продължете.
Всеки пазач, избираше определен брой жени.
Но Смитц, ги избираше различно.
Как различно?
Имаше предпочитания.
Момичета, особено младите. Всички го коментирахме.
Даваше им храна и място, където да спят.
А вечерта... искаше да й правят компания.
И всички си мислехме... Представете си какво си мислехме.